- Vad ska du göra först? - En laminektomi.
- Öppen eller endoskopisk? - Nej, jag vill inte prata så här.
- Vad är det? - Du lämnade ju neuro.
Jag vägrar lyssna när du är ledsen över mina fall.
Jag är inte ledsen, jag vill prata.
Okej, men prata om nåt annat.
Jag måste åka nu.
Det finns tydliga skillnader mellan mäns och kvinnors hjärnor.
Hippocampus i kvinnors hjärnor är större.
Så de brukar vara mer uppmärksamma och ha bättre minne.
Du vill lägga din smutstvätt i min, för annars har du inga rena kläder.
Kör till, jag kan tvätta dina smutsiga kalsonger.
Men inte dina slampors smutsiga trosor.
Parietallobscortex hos män är större, så de är bättre på att försvara sig.
De där är faktiskt Lexies. Tack.
- Har hon...? - Ja.
- De är inte Lexies. - Nej, de är Laurens, på röntgen.
Mäns och kvinnors hjärnor reagerar annorlunda på utmaningar.
Tre dagar, det går bra. Hej då, mammorna! Ha så kul på konferensen.
- Hej då, gullungen! - Åk nu!
- Bara en till puss! - Åk nu!
- Jag älskar dig så mycket. - Hej då! Vi ses.
Kvinnor är gjorda för att kommunicera via språk.
De har sinne för detaljer.
De kan uttrycka empati.
För män är det inte riktigt likadant.
Men det innebär inte att vi är sämre på att känna saker.
Vi kan prata om hur vi känner.
Men det är bara det att för det mesta...
...så vill vi helst slippa.
Jag vill äta frukost, och så stinker dina fötter.
- Säg en synonym till "rutten". - "Kass."
- Eller så kan du säga "skitdålig". - Du är skitdålig.
Dina tår stinker. Duschar du aldrig?
Nej. Jag skriver min jädra Afrika-artikel.
Femte året är värdelöst!
- Hej, chefen! Ursäkta. - Ni behöver inte be om ursäkt.
Ni har lyckats, världen ligger för era fötter. Men klaga, om ni vill.
Har ni hört om nån stor grej, som en bilolycka eller ett husras?
- Raggar ni efter fall? - Du har väl Shepherds laminektomi?
- Ja, men det är dödstrist. - Men det är väl nu.
Jädrar. Shepherd lär flå mig levande. Jävlar!
Säg bara att det drog ut på tiden hos Mayfield i 22:an. Då förstår han.
- Okej. Tack, chefen. - Jag är inte chef längre.
- Har ni börjat? Jag ska leda arbetet. - Och då är ni 20 minuter sen!
- Warren. Var ni sen under femte året? - Knappast.
- Han är professionell. - Och jag visar respekt för kollegor.
- Dr Grey var väl aldrig sen? - Nej. Sen var hon aldrig.
- Karev behöver annat än pediatrik. - Så ni sänker er till neuro...
Ursäkta, men jag var hos Mayfield på 22:an och det drog ut på tiden.
- Ja, då så. - Vi visste inget.
- Kom och avsluta. - Tack.
Ge mig en Kerrison Rongeur.
Sloan!
Jag har haft lite för lite att göra nu, så om ni hör nåt...
Titta, bara. Han beter sig som om han bestämde allt.
- Det gör han. - Han får kämpa. Det är ovärdigt.
- Vad glor ni på? - Hunt fixar inte jobbet.
- Har det hänt nåt? - Nej, men han ser skräckslagen ut.
Han var ju officer.
Har jourschemat eller lunchordern knäckt honom?
- När han kraschar så ställer jag upp. - Ni är en bra man.
- Kan jag hjälpa er? - Vi bara står här och beundrar.
Vi behöver faktiskt er operationssal. En stor olycka har hänt vid mässan.
Så vi får skjuta på er ansiktslyftning.
En stor olycka, sa ni?
Sjukvårdarna bad oss tömma akutplatser.
- Vad sa de mer, då? - Att vi lär behöva mycket blod.
- Vad sa de mer? - Det var mycket skrik i bakgrunden.
- Jag har aldrig haft slips på akuten. - Fäst den i skärpet.
Jag vet inte vem Mayfield på 22:an är, men Shepherd lade av.
- Webber vet saker. - Han är ett geni.
- Vem är ett geni? - Så snygg du är i dag!
- Det utbröt panik på en seriemässa. - Så det lär bli massor av krosskador.
De ringer från administrationen. Det var viktigt, sa de.
- Krosskada i buk. - Jag kan ta den!
- Jag tar den. - Jag kan ta den, Grey.
- Frakturer på benen. - Undan!
- Här kommer en till. - Pass för skosuleansiktet!
- En medvetslös zombiesjuksköterska. - Nej, den här är min!
Det här är min sexiga zombiesjuksköterska. Och hör sen!
Böj på knäet.
Bra. Och så fotleden.
15 samlarkopior av Dr Whos Tardis -
- i originalförpackningar med Russell T. Davies autograf på.
De första 15 besökarna fick dem gratis, och jag var där det hände!
Och jag är aldrig där nåt händer.
Jag har stridsskador...
Du ska få smärtstillande, sen röntgar vi.
Herregud, okej...
- Kommer jag att kunna gå igen? - Nej.
Jag skojade bara. Du har bara brutit några tår.
Bara tårna? Men jag blir väl gipsad?
Allt ser bra ut vid en första undersökning.
Men här är en djup laceration. Hämta ett suturset och Vicryl 4.0.
Det här är... Varför blöder det inte?
Vad är...?
Det är ju fusk! Hela grejen är bara fusk!
Ja, ja. Nu till en laceration vid nyckelbenet.
Är det här nåt skämt?
Finns det nåt äkta blod alls?
Det var helt galet! 500 personer
skulle in genom en enda smal dörr.
Alla bara rusade på, de insåg inte att de trampade på en människa.
Han har smärtor i nacken, så var försiktiga. Ett, två, tre!
- Huvudet fastnade i nåns dräkt... - Och då slets örat av?!
- Varför sa du inget om örat? - Vi letade på golvet.
- Det sitter på nån Stormtroopers sko. - Vi fick i alla fall vår Tardis.
Jo... Jag fick en Tardis.
Sju tår är brutna, men lilltårna räknas ju knappt. Vi ska tejpa.
Får jag bara tejp när jag nästan blev nedtrampad?
Du kan få kryckor också. Ditt balanssinne verkar inget vidare.
- Vad ska du föreställa, förresten? - En hob.
Vi är fridsamma. Vi bor i Fylke, i nordvästra Midgård.
Vi lever ett enkelt liv, men längtar efter äventyr.
Och när vi möter det, blir några av oss hjältar.
- Dothrakiprinsessan. - Ja, väldigt intressant...
Läkaren där liknar Dothrakiprinsessan från "Sagan om is och eld".
Inte frisyren, men hyn och ögonen. Åh, herregud...! Nu kommer hon.
- Har du nördat ner dig i Kepner? - Kepner...
Karev! Kom till traumarummet omedelbart.
Kepner...
- Ge hit min Tardis! - Den är min!
- Jag miste örat för den! - Ta ut honom, Karev.
Han stal min Tardis. Stoppa honom!
- Mjukvävnaden är borta, men... - ...vi kan göra ett nytt öra.
Med kroppseget brosk gör vi en exakt kopia.
Det tar lång tid, men när det är färdigt blir örat väldigt fint.
- Vill ni säga nåt mer, Avery? - Nej, ni fick med allt.
Mr Hitchens. Vad känner ni nu?
- Jag känner mig sårad och lurad. - Men i benen?
- Nej, inget. - Vi får ta en MRI omedelbart.
Vad är det?
Dr Warrens ST-läkare skadade er patient vid ett rutiningrepp.
Inget är rutin efter en operation.
- Och skäll inte på min ST-läkare! - Ryggmärgsvätskan flödade!
- Hur mår patienten? - Hon är stabil.
- Er ST-läkare slarvade. - Ni kan inte allt!
- För att jag är sjuksköterska? - Inte den tonen, tack!
Sluta nu. Gå er väg. Vi är klara här.
Bara gå.
Jag fattar att du är sur, men slåss om Bailey får du göra på fritiden.
Vänta nu... Nej! Är Bailey ihop med honom?!
- Har de gått ut och ätit, eller? - Det är ointressant.
Undvik att gå in i mötesrummet mellan klockan åtta och nio utan att knacka.
- Säger hon nåt om honom? - Ja, han har så varliga händer.
- Och skäll inte på mina sköterskor. - Släpp en bomb och stick, bara!
- Och sen? - Skriv på de här.
- Och den här ska lämnas efter lunch. - Jag ska göra det direkt.
Se upp!
Akutlarm, 3212. Akutlarm, 3212.
Avery. Titta här!
- Kota C6 är helt krossad. - Jag vet.
Jag brukade också äta här inne.
Man kommer ifrån sitt rum, får vara i händelsernas centrum.
- Ville ni ha min hjälp med nåt? - Nej, jag ska ha metodövning nu.
Men...
Ska ni äta de där vindruvorna?
- Hur ser bilderna ut? - Operation ovanför och nedanför C6.
Och jag tänkte sätta in ett transplantat och en platta.
Jag ska gå in på två ställen. Räknas det som två neurologiska ingrepp då?
Ni behöver fler vuxeningrepp. Och då frågar ni det.
Han kanske aldrig mer kan gå.
Och ni frågar om två guldstjärnor?!
- Nej... - Gå, jag vill inte jobba med er!
Shepherd körde ut mig för att jag inte blir helt till mig av en rygg.
Han jobbade med frun förut, nu har han er. Inte så lätt för ersättaren.
- Ursäkta, chefen. - Vi övar mikrokirurgiska tekniker.
Ät inte upp dem!
Ni måste hitta glädjen. En dag lär ni längta tillbaka till femte året.
När ni fick hugga i.
Då syr ni i vindruvor för att minnas allt.
Ni är jämt inne på operation.
Jag får vägleda, ta allt invecklat.
- Men aldrig snitta eller sy igen. - Kan den tekniken tillämpas på örat?
Avery börjar känna glädjen. Greppa en vindruva!
Sloan låter honom inte hålla ett instrument, han får knappt prata.
- Vill ni ha en vindruva? - Nej, Robbins tjatar om artikeln.
Jag måste skriva min förbaskade Afrikatext.
- Han känner inte glädjen. - Nej. Ser ni det här?
- Wow! Är det så illa? - Jag är helt begravd i skrivgöra.
- Drick upp, vi drar. - Vart då?
Drick upp, bara.
- Struntar byggaren i att du snickrar? - Nej, men han jobbar för mig.
Utan det här hade jag mördat mina ST-läkare.
- Karev? - Han är så ointresserad.
Ryggraden ligger helt öppen. Man ser allt så fint.
Det är så vackert, men han bockar bara av ingreppen.
- Han är inte Meredith. - Nej.
När du slutade som chef trodde jag att du var galen.
- Tror alla att jag ska misslyckas? - Nej, vi har slagit vad.
Jag satte 100 dollar på att du klarar ett halvår, så kör hårt.
Jag har haft det jobbigt hemma länge, och nu är jobbet också en mardröm.
Och sen sydde pappa med Monocryl i gubbens näsa.
Och poff! Rena trolleriet, det blev inget ärr alls.
Vi mår bra. Precis som för 20 minuter sen och 20 minuter innan dess.
Tänker ni fortsätta i tre dagar? Jag har tröttnat för länge sen.
Herregud...
Mark? Är du kvar?
Gissa vem som har vänt sig för första gången?
- Karev! - Hunt gav mig stolen.
- Sofia ramlade, men hon skriker inte. - Jag är inte barnläkare.
- Om jag säger nåt, ringer de Arizona. - Jag måste skriva artikeln.
Släpp allt innan jag har räknat till tre, annars krossar jag dig.
Ett, två...
Den här soffan ska in till ST-läkarna.
Och det här skrivbordet ska till sköterskorna på tredje våningen.
Jag vet vad ni tänker. Men nej, jag har inte sagt upp mig.
Jag rensar bara ut onödiga saker.
Prata på om att jag behöver rummet.
Men jag hävdar att jag kan ha mitt arbetsrum var jag än befinner mig.
- Allt gick bra, men ryggen är skör. - Vi har hittat örat!
Jag hittade det. Jag var på mässan hela kvällen och rotade i allt skräp.
Men det låg i hittegodset. Det satt fast i en hjälm.
Var är min Tardis?
Ska du inte säga: "Tack, Greg. Du hittade mitt öra bland skräpet."
- Jag struntar i örat. Var är Tardis? - Vi struntar inte i örat, Keith.
Du kan väl ställa den i vardagsrummet åtminstone, så jag kan titta på den?
- Jag har faktiskt... - Herregud, du har sålt den!
- Håll i nacken. - Rör på fingrarna. Och på tårna.
- Hur mår han? - Benen blev helt slappa.
Försök röra på fötterna, Keith. Och vicka på tårna.
Hon brukar vara mycket piggare. Jag övervakade andningen hela natten.
- Hon är väl trött efter allt vakande. - Vad är det där?
Det är hjärnan på ett friskt barn som gjort en CT i onödan.
Hon mår bara bra. Nu går jag.
Ja, här är tigern...
Han kastade en ölflaska på mig. Hur kan man kasta flaskor på nåns skalle?
- Vad gör du här? Missade jag nåt? - Låt bli mig!
Ni med er dumma mässa! Varje år förstör ni min gräsmatta.
- Det är min egendom! - Du kastade en flaska på mig!
Lägg er på bårvagnen igen! Lägg er på bårvagnen. Tack.
- Du vill bara träffa Kepner. - Nej, jag mår inte alls bra.
Du får hennes nummer i stället så att du kan ringa.
- Nej, jag kan inte... - Ni är faktiskt lika.
- Du kan väl lägga in mig i dag? - Nej.
- Om jag har ont i foten, då? - Inga simulanter på våra platser.
Jag har bröstsmärtor! Då måste jag vara kvar för observation, eller hur?
Keith fick en blödning i ryggraden. Det krävs snabb vård.
- För örat med. - Det här kan göra honom lam.
Örat har varit borta i 20 timmar. Det är helt oanvändbart snart.
Ni ska väl gå via halsen till ryggen. Då ligger patienten redan på rygg.
Då kan man lägga örat i buken
samtidigt så att det förblir friskt.
- Vi syr fast det i morgon. Bra idé. - Väldigt bra idé.
Ville du mig nåt, Shepherd?
Jag tittade in i ditt rum, men varken du eller möblerna var där.
- Mitt arbetsrum följer mig. - Du ska ut på golvet till varje pris.
- Nån ny ST-läkare? - Ja, kanske. Och byggaren ringde.
- Nu har virket kommit. - Jag vill använda motorsågen.
- Aj! - Ja, så känns riktig smärta.
- Klarar hon killen där? - Ja då.
- Låt bli mig! - Lugna er, annars får vi binda er.
- Jag drar nu. - Klarar hon verkligen det där?
- Ring på vakterna! - Herregud, han är rena Hulken...
Ge 5 ml Haldol!
- Jag måste få skydda mitt hem! - Hjälp!
Hallå... De behöver hjälp där borta!
Vi är fridsamma och vi längtar efter äventyr.
Vi är fridsamma, längtar efter äventyr.
Och då kan vi bli hjältar!
- Jag ska inte vara här! - Hejda honom!
Ursäkta. Ni måste lugna er omedelbart och sluta...
Dra åt helvete!
Var är han? Boka sal 2 för brutet käkben.
- Har vi nån med brutet käkben? - Ja, snart.
- Slog du nån? - Gör en neurologbedömning.
- Har ni slagit nån? - Ja, jag slog en patient.
Han hotade mina sköterskor, ST-läkare och andra patienter.
- Bilderna visar inget. - Tack ska ni ha!
- Nån sökte mig. - Carter här har slagits.
- Blod i buken, laceration på mjälten. - Det lär ta tid.
- Ni ville ju hugga i. - Vart ska ni?
- Jag behöver inga traumaingrepp. - Nej, ni får inte gå.
Bokhee, finns min spellista kvar? Sätt på musiken!
Jag satt i mötesrummet vid nio. Det var svårt att koncentrera sig.
- Du frågade ju. - Men du njuter av att plåga mig.
- Men du lär sluta fråga. - Du är trevlig, sägs det. Skitsnack.
Jag bygger ett trädäck. Kom och avreagera dig lite.
- Ska jag hamra hemma hos dig? - Det kan inte skada.
Innan ni lägger i örat ska jag visa hur man gör en subkutan ficka.
- Ni har visat det två gånger. - Nu ska jag visa det en gång till.
Var är er ST-läkare? Han får inte vara sen till en dekompression.
Avery. Har ni gjort dekompression på spinalt hematom?
- Jag har sett det på film. - Bra, gör det här.
- Va? - Fråga mig om det är nåt.
Ta en Leksell, gå ner till benet och duran.
Ni ser nog inte vad jag gör där bortifrån, Avery.
Jag tänkte att ni kunde avvara honom eftersom han inget gör.
Fin insats med epidurala venen. Ni kan inte tänka er neurologi?
Jag hade gärna fått konstruera fickan själv.
Shepherd släpper fram er lite och nu vill ni göra ett nytt ansikte.
Jag vill bara få öva på era kirurgiska metoder.
- På nåt annat än frukt. - Ni är inte redo, därav frukten.
När ni har slafsat färdigt kan vi prata om det.
- Är allt som det ska? - Jag kanske går för långt...
- Men får jag hamra lite hemma hos er? - Gott initiativ, Avery.
Nån jurist bad mig säga förlåt till fyllot som härjade på min akut.
- Hon ville inte leva med nån, sa hon. - Vem tusan ska ta ansvar, egentligen?
- Brukar ni hetsa upp er så här? - Du borde prova.
Nej, jag är nöjd ändå. Jag hamrar på.
Tack. Sloan är ju min chef och ni är vänner. Jag vill inte bara gå på.
Men jag lär inte komma så långt ändå hos honom.
Han håller mig ju alltid i handen och det brukar funka.
Utom när jag kommer hem och min tjej har opererat mer än jag.
Hon frågar hur det är och jag säger: "Bra! Jag fick se ditt ex operera."
Jag vet att ni tycker att ni borde göra nåt annat, men det är fel.
- Jag vill bara skriva klart artikeln. - Allt blir oväsentligt.
Forskningen, försöken, artiklarna... Vi gör allt för att nå hit.
Adele gör så där. Hon hummar som svar.
När jag berättar hur jag har haft det så nickar hon och hummar.
Men hon känner sig olustig, för hon brukar glömma var jag jobbar.
Hon blir nervös när jag säger att jag skär i folk.
Ibland märker man inte de glada tiderna i livet förrän de är slut.
Det är nu det pågår, Karev. Precis nu. Ni befinner er mitt i.
Tryckfall! Ta tag i hilum, håll trycket så att jag kan se efter.
Jag försöker klämma av artären. Jäklar!
Kom igen nu, Carter!
Nu får vi se om det där håller.
Stabila värden.
- Känner ni glädjen än? - Ja då.
Jag ska till labbet. Webber ska visa sin specialsutur. Vill du följa med?
- Bailey, April och jag ska undervisa. - Sätt ner foten, för fasen.
Kom nu, Avery!
Jag har faktiskt glömt att jag har en tid bokad.
- Vadå för tid? - Med Mayfield på 22:an.
- Jaha, jaså... Det går bra. - Eller hur, dr Bailey?
Jag vill inte veta precis allt, Avery.
- Avery. Kommer ni i kväll? - Ja, gärna.
- Är ni med på mitt AVM i morgon? - Ja, självklart.
- Jag är klar. Det blev 19 sidor. - Bra jobbat! Ge mig den.
Nej, den är inte riktigt klar. Ge hit den!
- Ska ni slåss med chefen? - Ni är inte chef.
Har man en gång varit president är man alltid mr President.
Shepherd vill operera med mig.
Men jag ska operera med Sloan samtidigt.
- Hur ska jag kunna välja? - Vem vill ni helst jobba med?
Jag gillar plastikkirurgi, men jag vill ju få operera.
Ni väljer mellan två stjärnkirurger. Det är en förmån, grip tag i den!
- Ja, känn glädjen. - Har man hört!
- Hur slapp ni övningen med Bailey? - Jag drog ursäkten med Mayfield.
- Sa ni det om Mayfield till Bailey? - Ja.
Kul, va?
Visst var det?
Ta en vindruva!
- Vad är det? - Hon har inte skrikit på 27 timmar.
- Nåt är fel! - Vet du varför ungen inte skriker?
För att hon tycker om dig. Du är en bra pappa. Hon är glad!
Vill du att hon ska gråta? Så där, nu gråter hon.
Så ja...
- De ser lyckliga ut. - Ja. Vi ses väl på trädäcket i kväll.
Han var dubbelt så stor som jag. Jag är en idiot.
Eller en hob. Du sa att när hober möter äventyret, så blir de hjältar.
Du antog utmaningen. Han mosade dig, men det är ändå coolt.
Det är jag inte ensam om att tycka.
Och kom ihåg det här.
- Säg bara "hej", låt henne prata. - Vänta!
Du! Tack ska du ha. Du slogs med den där killen, det var verkligen modigt.
Jag var en hob.
Jag är inte så insatt i det där med hober,
men tack och hej!
Du skulle ju bara hälsa.
"Vet inget om hober"? De är huvudfigurerna i ett berömt verk -
- och i en av tidernas största filmer. Men visst, "vet inget om hober".
Hej.
Är örat klart?
Jag kanske måste gå lite tidigare
från ert näsingrepp i morgon.
- Ni skymmer mig. - Jag kan få jobba på Shepherds AVM.
Det är en stor chans, för jag får leda arbetet.
Så det bestämdes i går. Var ni med Shepherd i går? Var då?
- Det var bara... - Vadå?
- Vi var på hans trädäck. - På hans trädäck...?
Ni har rätt. Att leda en operation
är en stor chans som ni inte får missa.
Så varsågod och led arbetet nu.
Sy fast örat på honom på egen hand.
- Tack. - Sabba inte det här nu.
Jag heter dr Hunt. Det var jag som opererade er käke.
Och det var jag som knäckte den.
Käken är inte läkt, så jag ska prata.
De har bett mig gå in till dig och be om ursäkt.
Men jag ska uttrycka mig tydligt: Jag är nöjd med det jag gjorde.
Jag såg på övervakningsfilmen att jag hindrade dig från att skada fler.
Du kastade en ölflaska på en flicka. Du gav dig på personalen.
Du var våldsam och aggressiv inför massor av vittnen -
- och det kan jag redogöra för i vilken domstol som helst.
Jag ber inte om ursäkt för sånt jag är nöjd med, och jag är nöjd nu.
Så om du vill stämma mig så kan du göra det.
Och hoppas du tillfrisknar fort.
Titta.
"Dr Jason Mayfield, urolog. E-specialist. Rum 22."
Du sa till Bailey att du hade erektionsproblem.
Du sa ju det till Shepherd.
Hallå, Karev! Jag läste er artikel. Vilket utmärkt utkast.
Och stå inte här hos Mayfield. Folk kan börja prata.
Det här ser jättefint ut.
Ärret blir knappt skönjbart.
- Stick! - Nej.
- Hur sa? Jag hör dåligt på ena örat. - Okej, jag sålde Tardis.
Men jag är din vän och ärligt talat så var det rätt.
Vi har fullt av dina samlargrejer! Du köper massor och nu är du pank.
Vet du vad din vård kommer att kosta?
Tardis var värt reda pengar.
Så förlåt för att jag sålde din älskade Tardis.
Men jag gjorde det för din skull.
- Vem sålde du den till, då? - Killen i serieaffären.
- Han i San Diego. - Morris? Jag hatar honom!
- Hur mycket fick du? - 7 500 dollar.
Han lurade dig.
- Vad är det? - Jag får skriva om hela artikeln.
Det är precis som för tre dagar sen. Ingen artikel, inga neurofall.
- Det är så botten. - Sätt på dig jackan.
Vilken dålig idé.
Shepherd hatar mig. Jag hatar skogen. Det finns björnar.
Hoppas att det går bra att Karev följde med.
Femte året är skitjobbigt.
Det är väl ingen ursäkt, men jag ville inte vara respektlös.
Och jag ljög om det där med Mayfield.
Derek! Du försöker sno min kille. Han är min! - Gå till bilen, Avery.
Du har gjort närmanden hela veckan. Bara för att jag gillar honom!
Jag undervisar ogärna.
Men jag lär upp Avery. För han lär sig fort.
- Och hans Z-plastik är enastående. - Är den?
- Skrik inte bara och gå! - Sofia gillar om jag går runt.
Ni kan prata, så kan jag hålla henne.
Akta, det hände nästan en olycka nyligen.
- Tack. - Sätt dig i bilen, Avery!
Hur mår du? Mår du bra? Kom och sätt dig hos mig.
Vi ska sitta här och titta på det där lilla trädet.
- Vänner stjäl inte från varandra. - Vi ska ju bara jobba.
- Var inte en sån skit! - Tack ska ni ha.
Men jag väljer plastikkirurgin. Men tack för att jag fick leda arbetet...
Utnyttjar du min grabb? Ingen får utnyttja min grabb!
- Varför har bara vi hammare? - Jag ska hämta en öl.
"Var en man", säger folk jämt.
Du får röra vid bilen.
Men vad betyder det, egentligen?
Älskling, middagen är klar!
Handlar det om styrka?
Är du trött? Du verkar trött.
Handlar det om uppoffring?
Vad tror ni att de pratar om?
Vet ni vad jag tror? Vem som får gå med dig på skolbalen.
- Handlar det om att vinna? - Det kanske är enklare än så.
Du får inte ligga. Det är därför du blivit så intresserad av utbildning.
När Richard frågade dig vem som borde bli nästa chef...
- Nämnde nån mig då? - Du blev far och kan inte bli chef.
- Och han frågade aldrig mig. - Om han skulle fråga, då?
Du har precis blivit pappa.
För några veckor sen var jag säker på hur allt skulle te sig under tio år.
Med arbetet och familjen. Och sen...
Då gick forskningen om intet, och barnet med.
Jag blev svartlistad av myndigheterna och Meredith...
Jag saknar henne så mycket att jag knappt står ut.
- Ibland ska man inte agera karl. - Berättade du det här för Hunt?
- Nej. - Jag undrade bara.
Sofia behöver nog en ny blöja.
Så där.
Det är en sak till du inte kan: att bygga trädäck.
- Det är inte vågrätt. - Jag får ringa byggaren.
Ibland krävs det en riktig karl för att bortse från egot -
- inse att man misslyckats och bara börja om från början igen.